Близькі види кажанів у фауні України: відмінності та місце в структурі угруповань - Загороднюк, І. (Theriologia Ukrainica, 2018)
Підведено підсумки таксономічних ревізій, аналізу критеріїв ідентифікації, просторової та екоморфологічної диференціації близьких пар видів. Розглянуто 5 надвидів: Myotis “myotis”, Myotis “mystacinus”, Plecotus “auritus”, Pipistrellus “pipistrellus”, Eptesicus “serotinus” та інших проблемних пар. Проаналізовано розподіл видів за довжиною передпліччя як ключовою екоморфологічною ознакою (ЕМО). Показано, що стабільні групи сформовані видами з широким розподілом ЕМО без їх перекривання. Проте надвиди, які включають двійників та загалом близькі види, характеризуються значною просторовою диференціацією (алопатрією). Всі пари близьких видів характеризуються одним із 4х статусів: 1) вони алопатричні (напр. група Eptesicus “serotinus” і частково Myotis “mystacinus”), 2) вони маргінально симпатричні (M. “myotis”), 3) первинна алопатрія порушена експансією одного виду в ареал іншого (Plecotus “auritus”), 4) симпатрія є неприродною і визначається синантропією одного з них (Pipistrellus “pipistrellus”). Аналізується феномен формуванням гільдій, що включають близькі види: у всіх випадках мова має йти про формальну синантропію, тобто без проявів симбіотопії, або про вторинну симпатрію, внаслідок недавнього накладання ареалів та проживання одного з видів у неприродних або трансформованих місцезнаходженнях.