Інтертекстуальність малої прози Х. Л. Борхеса - Дзись, Г. (Питання літературознавства, 2009)
Мала проза Х. Л. Борхеса аналізується в аспекті її інтертекстуальності. Особлива увага звертається на дослідження місця та ролі інтертексту, нелінійного письма як ключових засад творчості латиноамериканського письменника. Зазначається, що інтертекстуальність у прозі митця виражена найрізноманітнішими формами (цитати, алюзії, ремінісценції тощо). Водночас простежено, як у борхесівських оповіданнях та мініатюрах відбито міфосинкретичні структури мислення, що поєднують різні часи та простори. Розвинуто думку про те, що інтертекстуальність творів Борхеса співвідноситься з концепцією „лабіринту”. Суттєвим концептуальним підґрунтям статті слугують теоретичні праці Р. Барта, Ю. Крістєвої, М. Бахтіна, О. Астаф’єва, Л. Біловус та ін.