Імперська сутність російської культури крізь призму війни - Лисенко, О. (Народна творчість та етнологія, 2023)
У статті розкривається проблема низького морального стану російського суспільства на сучасному етапі під кутом зору війни росії проти України у 2014–2023 роках. Виразним показником її занепаду є виправдовування політики путіна більшою частиною інтелектуальної та культурної еліти рф, що демонструє панування авторитарної політичної ідеології – рашизму, який базується на тоталітарних та людиноненависницьких ідеологічних засадах і суспільних практиках. Аналізуючи суспільно-політичні процеси росії останніх трьох десятиліть, варто відзначити, що не знайшли свого втілення поширені на початку 90-х років ХХ ст. ліберально-демократичні ідеї, оскільки для суспільства (у тому числі правлячої верхівки) природнішим виявився авторитарний режим влади. Витоки рашизму й російського імперіалізму вбачаємо в концепті богообраності російського народу, великий вплив на формування імперіалістичної національної свідомості якого мали твори відомих російських поетів і письменників (А. Пушкіна, М. Гоголя, Ф. Достоєвського, Ф. Тютчева, А. Солженіцина та ін.). Сьогодні в рф переважають суспільні погляди, які базуються на великодержавному шовінізмі та хворобливій ностальгії за могутньою державою, що вирішує долю світу. І лише незначний прошарок інтелектуальної частини суспільства зміг переосмислити та відмовитися від тоталітарного минулого (найяскравіша представниця з-поміж усіх – Л. Ахеджакова). Яскравим проявом низького рівня культури рф є сучасна музична продукція популярних артистів (Ю. Чичеріна, О. Газманов, група «Любе», П. Гагаріна, Д. Пєвцов та ін.), яка демонструє відсутність естетичного смаку й духовності та є проявом наявних кон’юнктурних процесів, притаманних культурі авторитарних країн. Доходимо висновку, що перераховані факти свідчать про міфологічне мислення російського суспільства щодо славетного минулого й безпідставних претензій до інших держав, прояв ксенофобії та мілітаризму. Переважна більшість росіян перебувають у полоні потреби не культури, а культу сили і смерті.