Інститут “старини” й “новини” в правових та економічних джерелах Великого князівства Литовського (друга половина XV–XVI ст.) - Блануца, А.В.; Ващук, Д.П. (Український історичний журнал, 2006)
У статті розглянуто функціонування інститутів “старини” й “новини” в правових та економічних джерелах Великого князівства Литовського другої половини XV–XVI ст. Проаналізовано списки уставних земських грамот та відзначено, що починаючи з третини XVI ст. в офіційних юридичних документах указані категорії не вживались. З’ясовано процедуру зловживання шляхтою “стариною”: усі вигідні нововведення захищались і визначались як “старі звичаї”, а невигідні відкидались. Це яскраво підтверджується аналізом операцій купівлі-продажу землі. Зокрема, обмеження продажу земельних угідь у дотатутовий період вважалось ознакою “старини”, яка зберігалась ще здавна. Однак скасування такого обмеження, що стало “новиною” для суспільства, відразу перетворювалось на “старину”, оскільки це відповідало інтересам шляхти.