Гнучкість та ініціатива в обороні: український досвід XVII ст., революції 1917–1921 рр. та початку сучасної російсько-української війни - Задунайський, В. (Сiверянський літопис, 2025)
Гнучкість та ініціативність в обороні були притаманні українським воїнам з давніх часів. Відіграють вони важливу роль і в діях Збройних Сил України під час відсічі сучасної російської збройної агресії. Метою статті є вияв і порівняння бойової гнучкості та ініціативності в оборонних боях козаків, а також їх спадкоємців у роки Української революції 1917–1921 рр., із діями українських воїнів у сучасній російсько-українській війні. Основними методами дослідження є проблемно-хронологічний і порівняльний. Наукова новизна обумовлюється виявом і аналізом важливості ініціативних та гнучких дій в обороні українських військових формувань від часів козацьких до сьогодення. Висновки. У процесі дослідження було проаналізовано важливі приклади бойового досвіду українських козаків у бойових діях 1621 і 1651 рр., що засвідчили їх ініціативність і гнучкість в оборонних боях. Завдяки цьому оборона була активною й часто після неї козаки переходили до атакувальних дій, що було подальшим виявом ініціативності та гнучкості. Ці бойові пріоритети стали важливою ознакою козацького воєнного мистецтва. У подібний спосіб діяли їх нащадки в роки Української революції 1917–1921 рр. Яскравим прикладом став досвід формувань Нестора Махна, які завжди були ініціативними і гнучкими в оборонних боях, за підсумком яких намагалися одразу навально атакувати. Сили оборони України під час відсічі сучасної російської збройної навали теж вдало використовують ці бойові риси в обороні, але не завжди після цього швидко переходять до наступальних дій. Ознайомлення з бойовим досвідом минулих війн і початку сучасної російсько-української війни додатково сприятиме усвідомленню українськими воїнами важливості ініціативності та гнучкості як в обороні, так і подальших наступальних діях.