Без офіціозу: особливості евристичного мислення Максима Рильського як керівника академічного інституту - Шевчук, Т. (Матеріали до української етнології, 2020)
У статті йдеться про особливості евристичного мислення Максима Рильського як очільника академічної установи – Інституту мистецтвознавства, фольклору та етнографії (далі – ІМФЕ), де він працював упродовж 1944–1964 років і який згодом було названо його ім’ям. В основі публікації – документальні джерела (ego-документи), що стосуються організації наукової та видавничої діяльності, а також праць і публічних виступів окремих співробітників ІМФЕ: це відгук про лекцію українського кобзаря Михайла Полотая «Мистецтво кобзарів і українська народна пісня в творчості Гоголя», записка М. Рильського, адресована Павлові Даниловичу Павлію з приводу підготовки до друку перших двох томів видання «Наукові записки Інституту мистецтвознавства, фольклору та етнографії АН УРСР» (1941–1945), записка М. Рильського до Федора Івановича Лаврова щодо публікації статті Філарета Колесси «Юрій Матвійович Соколов», текст чумацької пісні, записаної М. Рильським з пам’яті, рецензія на статтю Олексія Дея «Іван Франко про характер українського фольклору», стаття М. Рильського «Шевченко в народній творчості», лист М. Рильського на захист фольклориста й літературознавця Марка Плісецького, фотокопія вірша М. Рильського «Новорічне», фото М. Рильського 1960‑х років (у садку біля його садиби в Києві).