Діяльність Максима Рильського в науковому та популяризаторському контекстах українського казкознавства - Карпенко, С. (Матеріали до української етнології, 2020)
Максима Рильського вважають теоретиком української фольклористики, гарантом наукової термінології та методології. Його редакторська діяльність над збірниками народних казок у перекладах, написання науково-популярних передмов, участь у науково-публічних дискусіях стали важливим надбанням сучасного казкознавства. Українське казкознавство ХХ ст. формувалося під впливом багатьох внутрішніх і зовнішніх чинників, що передбачали як взаємодію фольклористичних шкіл і методологій між собою, так і міждисциплінарний контекст. Окрім того, досить впливовою була роль М. Рильського і у формуванні термінологічної основи етнографії, фольклористики й мистецтвознавства, у встановленні орієнтирів для перспектив збільшення кількості напрацювань на кшталт підручників, посібників, монографій та збірників зразків народної творчості, зокрема казок. У статті також розглянуто основні напрацювання науковців-казкознавців, опубліковані впродовж років, коли М. Рильський очолював Інститут мистецтвознавства, фольклору та етнографії АН УРСР.