Інституційне забезпечення державного регулювання соціальної безпеки - Сидорчук, О.Г.; Хандій, О.О. (Економічний вісник Донбасу, 2019)
В умовах системної кризи в Україні знижується потенціал соціально-економічного розвитку, зростає соціальна нерівність в суспільстві, стримуються процеси інтеграції в ЄС та укріплюється нестабільність. Державне регулювання соціальної безпеки відповідає за зміну ситуації, за підвищення ефективності інституційного забезпечення, яке має враховувати потреби та виклики сьогодення. Дослідження особливостей інституційного забезпечення державного регулювання соціальної безпеки та напрямів його удосконалення стало метою статті.
В роботі визначені основні перешкоди на шляху державного управління, які стримують формування та зміцнення соціальної безпеки в Україні, та призводять до виникнення нових соціальних загроз, що класифіковані та систематизовані в роботі за трьома групами: соціальні загрози людини, суспільства, держави.
Інституційне забезпечення державного регулювання соціальної безпеки представлено як система інституцій та інститутів соціальної, нормативно-правової, економічної спрямованості, а також їх взаємодія. Зазначено, що основу інституційного забезпечення становить нормативно-правова складова. Обґрунтовано, що соціальна безпека в системі державного управління залишилася декларованою у правових документах України, а на практиці – несформованою та нереалізованою.
Для удосконалення нормативно-правового механізму державного регулювання соціальної безпеки України запропоновані заходи, спрямовані на внесення змін до стратегічних документів України щодо визначення окремого напряму державної політики національної безпеки – забезпечення соціальної безпеки; посилення контролю дієвості та достатності законодавчої і нормативно-правової бази забезпечення соціальної безпеки; розробку науково-методичних та правових положень розвитку системи соціального захисту населення; визначення розподілу повноважень та обов’язків органів державної влади і місцевого самоврядування щодо забезпечення соціальної безпеки в умовах децентралізації та їх відповідної координації; удосконалення нормативно-правового забезпечення соціальної безпеки шляхом адаптації до міжнародних вимог та соціальних стандартів. В условиях системного кризиса в Украине снижается потенциал социально-экономического развития, растет социальное неравенство в обществе, сдерживаются процессы интеграции в ЕС и укрепляется нестабильность. Государственное регулирование социальной безопасности отвечает за изменение ситуации, за повышение эффективности институционального обеспечения, которое должно учитывать потребности и вызовы сегодняшнего дня. Исследование особенностей институционального обеспечения государственного регулирования социальной безопасности и направлений его совершенствования стало целью статьи.
В работе определены основные препятствия на пути государственного управления, которые сдерживают формирование и укрепление социальной безопасности в Украине, и приводят к возникновению новых социальных угроз. Социальные угрозы классифицированы и систематизированы по трем группам: социальные угрозы человека, общества, государства.
Институциональное обеспечение государственного регулирования социальной безопасности представлено как система институций и институтов социальной, нормативно-правовой, экономической направленности, а также их взаимодействие. Отмечено, что основу институционального обеспечения составляет нормативно-правовая составляющая. Обосновано, что социальная безопасность в системе государственного управления осталась декларируемой в правовых документах Украины, а на практике - несформированной и нереализованной.
Для усовершенствования нормативно-правового механизма государственного регулирования социальной безопасности Украины предложены меры, направленные на внесение изменений в стратегические документы Украины, связанные с выделением отдельного направления государственной политики национальной безопасности - обеспечение социальной безопасности; усиление контроля над эффективностью и достаточностью законодательной и нормативно-правовой базы обеспечения социальной безопасности; разработку научно-методических и правовых положений развития системы социальной защиты населения; определение полномочий и обязанностей органов государственной власти и местного самоуправления по обеспечению социальной безопасности в условиях децентрализации и их соответствующей координации; совершенствование нормативно-правового обеспечения социальной безопасности путем адаптации к международным требованиям и социальным стандартам. Under the conditions of a systemic crisis in Ukraine, the potential for socioeconomic development is decreasing, social inequality in society is growing, integration processes in the EU are being held back, and instability is growing stronger. State regulation of social security is responsible for changing the situation, for increasing the effectiveness of institutional support, which should take into account the needs and challenges of today. The study of the features of institutional support of state regulation of social security and the directions of its improvement had become the goal of the article.
The main obstacles to public administration that hinder the formation and strengthening of social security in Ukraine, and lead to the emergence of new social threats were identified in the article. Social threats were classified and systematized into three groups: social threats of a person, society, state.
Institutional provision of state regulation of social security was presented as a system of institutions and institutes of social, regulatory, economic orientation, as well as their interaction. The basis of institutional support is the regulatory component. Social security in the public admi-
nistration system remained declared in the legal documents of Ukraine, and in practice – unformed and unrealized – was justified in the article.
Measures have been proposed to improve the regulatory mechanism of state regulation of social security of Ukraine. These measures include making changes to the strategic documents of Ukraine related to the allocation of a separate direction of the state policy of national security –ensuring social security. It is necessary to strengthen control over the effectiveness and adequacy of the legislative and regulatory framework for ensuring social security and to develop scientific, methodological and legal provisions for the development of the system of social protection of the population. Important areas for improving the mechanism of state regulation of social security are the determination of the powers and responsibilities of state and local authorities to ensure social security in a decentralized environment and their appropriate coordination and improvement of the regulatory and legal provision of social security through adaptation to international requirements and social standards.