О хронологии ворот в Юго-Восточном районе Херсонеса Таврического - Самойленко, В.Г. (Материалы по археологии, истории и этнографии Таврии, 2011)
Юго-восточные ворота Херсонеса Таврического являются уникальным памятником оборонительного строительства эллинистического периода. Ворота открыты раскопками К. К. Косцюшко-Валюжинича в 1899 г. Разными исследователями датировались в пределах середины IV – III вв. до н.э. В ходе обследования 2009 г. выяснилось, что при устройстве фундамента ворот в него были включены фрагменты оборонительных стен раннего времени. Хронологическим индикатором в определении даты строительства юго-восточных ворот Херсонеса может служить использование аналогичных строительных приемов и типов кладок в стенах «цитадели» Херсонеса, датированных 80–70-ми гг. III в. до н.э. Південно-східні ворота Херсонеса Таврійського є унікальною пам’яткою оборонного будівництва періоду еллінізму. Ворота відкриті розкопками К. К. Косцюшко-Валюжиніча в 1899 р. Різними дослідниками датувалися в межах середини IV – III ст. до н.е. В ході обстеження 2009 р. з’ясувалося, що при будові фундаменту воріт в нього були включені фрагменти оборонних стін раннього часу. Хронологічним індикатором у визначенні дати будівництва південно-східних воріт Херсонеса може слугувати використання аналогічних будівельних прийомів і типів кладок в стінах «цитаделі» Херсонеса, датованих 80–70-мі рр. III ст. до н.е. South-eastern gates are the unique monument of the defense construction of Hellenistic period in Tauric Chersonesos. The gates were uncovered by the excavations headed by K. K. Kostsiushko-Valiuzhinich in 1899. Different researchers dated them back to the period of the mid-4th – 3rd centuries BC. In the course of excavations in 2009 it was revealed that the foundation of the gates included fragments of defensive walls of the earlier period. The chronological indicator to determine the construction date of Chersonesos south-eastern gates can be similar construction techniques and types of masonry used in the walls of Chersonesos citadel dated to the 80s–70s of the 3rd century BC.