Значення мовотворчості Лесі Українки в розвитку української літературної мови - Мацько, Л.; Сидоренко, О. (Культура слова, 2020)
У статті з’ясовано місце, роль і значення творчості Лесі Українки
в розвитку української літературної мови, схарактеризовано основні
лінгвостилістеми художньої мови поетеси. Леся Українка була
геніальним стилістом у кількох вимірах: як поетеса, публіцист,
критик, драматург. У мовних дискусіях кінця ХІХ – початку ХХ ст.
вона як духовна вихованка Михайла Драгоманова, сучасниця Івана
Франка і Михайла Грушевського, підтримувала і продовжувала нову
філософію літературної української мови, що виявлялася у вимогах і
потребах зняти заборони і обмеження з української мови, розширити
функціональне поле української мови, будувати культурну мову,
швидше і активніше нормувати літературну мову з використанням
здобутків усіх основних наріч, виробляти публіцистичний і науковий
стилі, розвивати освіту й культурну працю свого народу рідною
мовою. Поетеса творила і вдосконалювала нові художньо-поетичні
форми мови, шліфувала їх, поповнюючи народною розмовною та
фольклорною лексикою, розширювала семантичні межі контекстних
значень слів, удосконалювала стилістику жанрових (і особливо нових)
форм, які сама ж вперше і вводила в літературну мову. The article clarifies the place, role and significance of Lesya Ukrainka’s
work in the development of the Ukrainian literary language, characterizes
the main linguistic stylistics of the poet’s artistic speech. Lesia Ukrainka
was a genius stylist in several dimensions: as a poet, publicist, critic,
playwright. In the language discussions of the late nineteenth - early
twentieth century. as a spiritual pupil of Mykhailo Drahomanov, a
contemporary of Ivan Franko and Mykhailo Hrushevsky, she supported
and continued the new philosophy of the literary Ukrainian language,
which manifested itself in the demands and needs to remove prohibitions
and restrictions on the Ukrainian language, expand the functional field of
the Ukrainian language and to build a cultural language, to normalize the
literary language faster and more actively with the use of the achievements
of all major dialects, to develop journalistic and scientific styles, to develop
the education and cultural work of its people in their native language.
Lesia Ukrainka created and improved new artistic and poetic forms of
language, polished them, supplementing folk colloquial and folklore
vocabulary, pushed the semantic boundaries of contextual meanings of
words, improved the stylistics of genre (and especially new) forms, which
she first introduced into literary language.