Міф про "християнське місто" в ранньому реформаційному русі в Німеччині (1517 – 1525) - Дятлов, В.О. (Сiверянський літопис, 2021)
У статті проаналізовано реформаційний проєкт «християнське місто
Віттенберг» із творів відомого реформатора Андреаса Карлштадта. На відміну від попередніх дослідників, автор розглядає його в контексті міфологізації
різних соціальних сил та інститутів, які претендували на проведення Реформації. Міф про «християнське місто» формується на протиставленні іншим міфологізованим спільнотам та особам – «християнський правитель», «християнське дворянство», «християнський князь». Реформаційний проєкт «християнського міста» виник у пошуках сил, здатних і готових здійснити реформаційну
програму, сформульовану М. Лютером та його соратниками. У перші роки Реформації в суспільно-політичній думці на перший план виступають міфи про «християнського князя»-реформатора та «християнське дворянство». Вормсський рейхстаг 1521 р. показав нездатність політичної еліти, «християнського дворянства» на чолі з імператором консолідувати свої зусилля й здійснити
оновлення папської церкви. Сподівання віттенберзьких реформаторів на те, що
«християнський князь» курфюрст Фрідріх Саксонський Мудрий здійснить реформи виявились марними, покровитель М. Лютера проводив обережну церковну політику й не поспішав з перетворенням.
Ідея «християнського міста» виникла спонтанно під час масових заворушень у Віттенберзі на початку 1522 р. Після проведення тут перших перетворень один із лідерів реформаційного руху Андреас Карлштадт пропагує його як
взірець істинного «християнського міста». Після того, як Віттенберг та інші
міста виявились нездатними реалізувати реформаторську місію, А. Карлштадт разом із радикальними реформаторами надалі відводить провідну роль
іншій спільноті – «простому народу», основу якої складало селянство. Ідентифікатором такої спільноти стає «проста людина», яка у масовій свідомості набуває ознак міфічного героя. М. Лютер вкрай негативно поставився до права
«простолюду» проводити реформи й також персоніфікує таку спільноту, називає її Herr Omnes «пан Всі». Для нього «пан Всі» є носієм охлократії, хаосу та насильства. Недовговічність міфу про «християнське місто» є підтвердженням
слабкості міського республіканізму, нездатності бюргерства провести реформи. The article analyzes the Reformation project "Christian city Wittenberg" in the
works of the famous reformer Andreas Karlstadt. Unlike previous researchers, the
author considers it in the context of the mythologizing of various social forces and
institutions that claimed to make the Reformation. The myth of the "Christian city" is
formed in opposition to other mythologized communities and individuals – "Christian
ruler", "Christian nobility", "Christian duke". The Reformation project of the "Christian
city" arose in search of forces capable and ready to carry out the Reformation
program formulated by Luther and his associates. In the first years of the Reformation,
the myths of the "Christian duke" (reformer) and the "Christian nobility" came to the
fore in socio-political thought. The Worms Reichstag of 1521 showed the inability of
the political elite and the "Christian nobility", led by the emperor, to consolidate their
efforts and to renew the Papal Church. The hopes of the Wittenberg reformers that the
"Christian duke" (Prince-elector Friedrich of Saxony the Wise) would carry out the
reforms proved futile. Luther's patron pursued a careful ecclesiastical policy and was
in no hurry to transform.
The idea of a "Christian city" arose spontaneously during the mass riots in
Wittenberg in early 1522. After the first transformations took place here, one of the
leaders of the Reformation movement, Andreas Karlstadt, promoted Wittenberg as a
model of a true "Christian city." After Wittenberg and other cities proved unable to
carry out their reform mission, Karlstadt, together with the radical reformers, continued
to give the leading role to another community, the "common people," which was
based on the peasantry. The identifier of such community is the "common man", who
in the mass consciousness acquires the characteristics of a mythical hero. Martin Luther,
who was extremely negative about the right of the "common people" to carry out
reforms, also personifies such a community and calls it in German "Herr Omnes" (in
English "Mr. All"). For him, "Mr. All" is the bearer of ochlocracy, chaos and violence.
The short life of the myth of the "Christian city" is a confirmation of the weakness of
urban republicanism, the inability of the burghers to carry out reforms.