Художній метал Київської Русі - Пуцко, В. (Народна творчість та етнографія, 1991)
На початку XIII ст. мистецтво Придніпровської Русі досягло виключно високого рівня в своєму розвитку. Яскраво він позначився не тільки в архітектурі та стінописах, але й у декоративно-вжиткових творах, зокрема в художній обробці металу. Відомо про виключні досягнення київських ювелірів. Відома й трагічна доля деяких з них, хто дожив до монголо-татарського погрому Києва 1240 р. Проте історія художнього металу X — XIII ст. хоч і стала багатшою та цікавішою, ще залишає чимало білих плям. Заповнити їх можна лише поступово, своєчасно враховуючи всі археологічні й випадкові знахідки, що мають спричинитися до відтворення складного процесу мистецтва металообробки. Традиції цього художнього металу не зникли безслідно. Вони продовжували жити у творчості народів, які успадкували єдину і нероздільну культуру Давньої Русі. На українських землях розвиток давньоруських традицій мав свої особливості, бо відбувався в нових історичних умовах.