"Хозарський слід” в історії козацтва: до питання про зміну уявлень на зламі епох (на основі джерел раннього модерного періоду) - Новікова, Л. (Чорноморська минувшина, 2016)
У даній статті приділяється увага особливостям уявлень про походження українського козацтва (або назви “козак”) та так званого “козацького народу”, які були поширені в XVII - XVIII ст. й переживали еволюцію внаслідок різких змін в історії українського суспільства, а також, ймовірно, у результаті переходу у XVIII ст. до наукового дослідження історії самих хозарів. Для висвітлення проблеми залучено різні види писемних джерел. З’ясовано, що хозарська версія походження українського козацтва знаходить поширення в умовах зміни козацької ідентичності в добу відділення частини козацької території від Речі Посполитої та укладення союзу Гетьманщини з Російською державою з наступною поступовою фактичною інкорпорацією до її складу. Цей процес супроводжувався необхідністю створення нової концепції ідентичності, якою і стала алано- хозарська, або хозарська, яка, з одного боку, стверджувала самобутність України перед Річчю Посполитою та Російською державою, з іншого боку, в Гетьманщині набувала антипольського спрямування. Створення концепції відбувалося в умовах, коли хозар відносили до слов’ян. У другій половині XVIII ст. поступово спостерігається відхід від хозарської теорії і навіть її заперечення. Причини цього полягали в тому, що козацтво розглядалося як слов’янський феномен (а етнічність хозарів вже не так чітко пов’язується зі слов’янами), або як відносно недавній “руський” феномен (а хозари як давній народ). Також, на нашу думку, свій вплив певним чином мало наукове дослідження історії хозар, в якому доводився неслов’янський характер хозарського народу. In this article the attention is paid to the peculiarities of the ideas about the origin of the Ukrainian Cossacks (or term “Cossack”) and the so-called "Cossack nation" that were disseminated in the XVII-XVIII c. and experienced the evolution due to drastic changes in the history of the Ukrainian society and also probably as the result of a transition in the XVIII century to the scientific study of the history of Khazar people. For coverage of the problems different kinds of written sources were used. It is revealed that Khazar version of the origin of the Ukrainian Cossacks was spreaded in conditions of the change of the Cossack identity in the period of separating of the part of Cossack territory from the Commonwealth and making the union treaty between Hetmanate and Russian State with following factual gradual incorporation into it. This process was accompanied by the need to create a new concept of identity, which has become the Alano-Khazar, or Khazar, which, on the one hand, confirmed the originality of Ukraine before the Commonwealth and the Russian State, on the other hand, in Hetmanate acquired antipolish character. Conception occurred when Khazars is attributed to the Slavs. In the second half of the XVIII c. we can see gradually digressing from the Khazar theory and even its denial. The reasons for this laid in the fact that Cossacks were concidered as the Slav phenomenon (and ethnicity of Khazars was not so clearly associated with Slavs) or as a relatively recent "Russian" phenomenon (in opposite to the Khazars as the ancient people). Also, in our opinion, some influence had scientific study of the history of the Khazars, which stated non-Slav nature of the Khazar people. В данной статье уделяется внимание особенностям представлений о происхождении украинского казачества (или термина “казак”) или так называемого “казачьего народа”, которые получили распространение в XVII – XVIII вв. и переживали эволюцию в результате резких изменений в истории украинского общества, а также, вероятно, в результате перехода в XVIII ст. к научному изучению истории самих хазар. Для освещения проблемы использованы разные виды письменных источников. Определено, что хазарская версия происхождения украинского казачества получает распространение в условиях изменения казачьей идентичности в период отделения части казачьей территории от Речи Посполитой и заключения союза Гетманщины с Российским государством с дальнейшей постепенной фактической инкорпорацией в его состав. Этот процесс сопровождался необходимостью создания новой концепции идентичности, которой и стала алано-хазарская, или хазарская, которая, с одной стороны, утверждала самобытность Украины перед лицом Речи Посполитой и Российской державы, с другой стороны, в Гетманщине приобретала антипольский характер. Создание концепции происходило в условиях, когда хазар относили к славянам. Во второй половине XVIII в. постепенно наблюдается отход от хазарской теории и даже ее отрицание. Причины этого коренились в том, что казачество рассматривалось как славянский феномен (а этничность хазаров уже не так четко связывается со славянами), или как относительно недавний «русский» феномен (а хазары как древний народ). Также, с нашей точки зрения, свое влияние определенным образом имело научное исследование истории самих хазар, в котором доказывался неславянский характер хазарского народа.