Теоретико-ігрові та оптимізаційні моделі і методи підвищення безпеки кіберінфраструктур - Горбачук, В.М.; Голоцуков, Г.В.; Дунаєвський, М.С.; Сирку, А.А.; Сулейманов, С. (Проблемы управления и информатики, 2022)
Критична інфраструктура взаємозалежних сучасних секторів все більше покладається на кіберсистеми та кіберінфраструктури, які характеризуються зростанням ризиків їх кіберкомпонентів, у тому числі кіберфізичних підсистем. Тому кібербезпека є важливою для захисту критичної інфраструктури. Пошук економічно ефективних шляхів підвищення або підвищення безпеки кіберінфраструктури базується на оптимізаційних моделях і методах стабільності, безпеки та надійності кіберінфраструктури. Ці моделі та методи мають різні сфери застосування та різні напрямки, не обов’язково орієнтовані на стійкість кіберінфраструктури. Зростання ролі інформаційно-комунікаційних технологій вплинуло на концепцію безпеки та характер війни. Багато критичних інфраструктур (аеропорти, лікарні, нафтопроводи) стали потенційно вразливими для організованих кібератак. Сьогодні здійснення головної державної функції оборони і безпеки значною мірою залежить від успішного застосування інформаційно-комунікаційних технологій як сучасних конкурентоспроможних (кінцевих і проміжних) продуктів подвійного призначення, які використовують різні особи з різними цілями. Теорію ігор усе більше застосовують для оцінювання стратегічних взаємодій між нападниками й оборонцями у кіберпросторі. Для дослідження безпеки кіберпростору поєднуються підходи теорії ігор і моделювання. У кіберпросторі арсенал зброї будується шляхом знаходження більшої кількості уразливіших місць у захисті цілі. Вразливість — це слабкість у процедурах безпеки системи, проєкті системи чи його реалізації, а також в організації внутрішнього контролю, якими може скористатися джерело загрози. Динамічний характер вразливостей означає, що вони постійно змінюються з часом. Виявлення вразливості оборонцем знижує ефективність кіберзброї нападника, яка користується даною вразливістю, і підвищує захист цілі. Теорія ігор застосовувалася для вирішення багатьох проблем, включаючи розподіл ресурсів, безпеку мережі, кооперацію осіб. У кіберпросторі часто зустрічається гра розміщення, де нападник і оборонець приймають рішення, куди розподіляти свої відповідні ресурси. Ресурсами оборонця можуть бути інфраструктура безпеки (брандмауери), фінанси, підготовка кадрів. Наприклад, адміністратор мережі може шукати таке розміщення ресурсів, яке мінімізує ризики кібератак (нападів) і водночас витрати захисту від кібератак. Нападник має обмежені ресурси і зазнає ризику бути відстеженим і покараним. Проблему розподілу ресурсів у кіберпросторі можна сформулювати як теоретико-ігрову задачу з урахуванням поняття загального знання і проблеми невизначеної спостережуваності. The critical infrastructure of interdependent modern sectors increasingly relies on cyber systems and cyber infrastructures, which are characterized by growing risks of their cyber components, including cyber-physical subsystems. Therefore, cybersecurity is crucial for protecting critical infrastructure. The search for economically effective ways to enhance or improve the security of cyber infrastructure is based on optimization models and methods of stability, security, and reliability of cyber infrastructure.