Asymmetric information, intermediation, coordination, rational self-selection and social welfare - Gorbachuk, V.; Gavrilenko, S.; Golotsukov, G.; Lupei, M.; Nikolenko, D.; Pustovoit, M.; Batih, L. (Проблемы управления и информатики, 2022)
To understand the choice of the intermediary, we will focus on the organization of product exchanges between sellers and buyers through two extreme forms of intermediary exchanges, excluding other roles that intermediaries often perform. In one form of intermediary exchange, the intermediary acts as a dealer (retailer) in the sense that they buy products from sellers and resell them to buyers: pricing is centralized by the intermediary. In the second form of intermediary exchange, the intermediary does not take control of the seller’s products but simply offers buyers and sellers access to a platform (or marketplace) where they can interact at their discretion: pricing is decentralized to the market participants, and the platform taxes the trade. The first form corresponds to a business model in which the dealer sets the wholesale price for sellers and the retail price for buyers, while sellers and buyers are price takers. The second form corresponds to a business model in which the platform operator charges each seller a fee for using the platform and charges each buyer a fee for using the platform, while sellers set retail prices for buyers. Для того, щоб розуміти вибір посередника, зосередимося на організації обміну продуктами між продавцями і покупцями через дві крайні форми посередницьких обмінів, не беручи до уваги інші ролі, які часто виконують посередники. В одній формі посередницького обміну посередник діє як дилер (роздрібний торговець) у тому сенсі, що купує продукти у продавців і перепродає їх покупцям: ціноутворення централізується посередником. У другій формі посередницького обміну посередник не бере під контроль продукти продавця, а просто пропонує покупцям і продавцям доступ до платформи (чи ринкового майданчика), на якому вони можуть взаємодіяти на свій розсуд: ціноутворення децентралізується до учасників ринку, а платформа оподатковує торгівлю. Першій формі відповідає бізнес-модель, в якій дилер встановлює оптову ціну для продавців і встановлює роздрібну ціну для покупців, а продавці та покупці є ціноотримувачами. Другій формі відповідає бізнес-модель, в якій оператор платформи стягує плату за користування платформою з кожного продавця і стягує плату за користування платформою з кожного покупця, а продавці встановлюють роздрібні ціни для покупців. Ринкові посередники координують дії покупців і продавців. Фірми здійснюють трансакції, обслуговуючи систему платежів, управління запасами, ведення записів, що важливо для функціонування ринків. Крім того, фірми забезпечують центральне місце обміну, таким чином знижуючи витрати покупців і продавців на пошук. Порівнюючи витрати посередництва з витратами прямого обміну на ринках при сполученні покупців і продавців або витратами пошуку, можна показати, що посередницький обмін буває вигіднішим. Непрямі мережеві ефекти з обох сторін ринку ведуть до поняття так званих двосторонніх платформ. На такій платформі основна роль посередника полягає у тому, щоб контролювати доступ до платформи, яку принаймні дві групи агентів використовують для своєї взаємодії. Подібна платформа має цінуватися користувачами кожної групи більше, коли платформа більше використовується іншою групою. Тоді індивідуальні рішення про приєднання до конкретної платформи генерують непрямі мережеві ефекти на агентів з іншої сторони платформи. Завдяки централізованій роботі платформи посередник може додавати вартість і захоплювати ренти шляхом сприяння інтерналізації цих зовнішніх ефектів. Характеристики посередників мають відповідати певним очікуванням учасників ринку.