Глухівський учительський інститут за директорства Л. Апостола (1913–1916) - Крижанівський, В.М. (Сіверщина в історії України, 2025)
На межі ХІХ–ХХ ст. Глухівський учительський інститут став важливим осередком підготовки педагогічних працівників для міських училищ Київського навчального округу. Керівництво навчального округу відповідально ставилося до вибору кандидатури очільника педагогічного закладу, який мав проводити цілеспрямовану політику русифікації. У зв’язку з цим 1913 р. директором інституту було призначено не чернігівця С. Криловського, а уродженця Кубані Л. Апостола. Новий директор у навчально-виховній сфері дотримувався політики москвоцентризму. За ініціативи Л. Апостола в учительському інституті була відкрита сучасна метеорологічна станція. З початком Першої світової війни частина педагогічного персоналу учительського інституту (П. Рева, О. Ларін) та зразкової школи (М. Іонов, К. Піскун, В. Піскун, П. Петровський) при ньому була мобілізована. У зв’язку з цим безперервність освітнього процесу в зразковій школі забезпечували вихованці 2-го, 3-го курсів та вчителі-біженці з Волинської губернії. У роки війни зазнає істотного коригування навчальний план учительського інституту, тому вихованці мали закінчити установу на кілька місяців раніше. At the turn of the 19–20th centuries the Hluhiv teacher’s Institute became an important preparation center of pedagogical personnel for city colleges in the Kyiv educational district. The educational district leadership took a responsible approach to the select the candidate for the head of the pedagogical institution, who was to carry out a targeted policy of Russification. Thereby, in 1913, not S. Krylovskyi from Chernihiv, but L. Apostol, a native of Kuban was appointed as a director. The new director followed the policy of Moscow centrism. On the initiative of L. Apostol, a modern meteorological station was opened at the teachers’ institute. With the beginning of the First World War, part of the teaching staff of the teachers’ institute (P. Reva, O. Larin) and the model school (M. Ionov, K. Piskun, V. Piskun, P. Petrovskyi) were mobilize. In this regard, the continuity of the educational process in the model school was ensured by the 2nd and 3rd years students and refugee teachers from the Volyn province. During the war, the curriculum of the teachers’ institute underwent significant adjustments, so the students had to graduate from the institution several months earlier.