Міста, фортеці, гарнізони. Фортифікаційно-оборонні стратегії в Козацькому Гетьманаті доби "мілітарної революції” - Сокирко, О. (Місто: історія, культура, суспільство, 2017)
Зміни у військовій справі Нового часу кардинальним чином вплинули на перетворення в міському просторі: фортифікаціях, плануванні, трибі життя мешканців. Водночас розбудова нових оборонних комплексів і модернізація старих, забезпечення їх гарнізонами і артилерією стали важливими елементами державної політики. Всі ці новації були складовими “мілітарної революції” в Європі, визначаючи ступінь військового лідерства різних країн. Свої особливості в цьому процесі мали східноєвропейські держави серед яких і Козацький Гетьманат. Специфіка театру воєнних дій на якому головним противником довгий час були татари спричинилася до того, що більшість укріплень були дерево-земляними. Однак, розвиток вогнепальної зброї поступово змушував відмовлятися від мурованих і дерев’яних фортифікацій фронтального типу. Вони доповнювалися елементами західноєвропейської фортифікації (бастіонами і равелінами), що збільшували вогневий потенціал фортеці й підвищували її обороноздатність. Водночас, Гетьманщина не мала достатніх ресурсів для масштабної реконструкції фортець і утримання в них постійних гарнізонів. Сукупність цих факторів призвела до того, що у XVIII ст. оборонне будівництво в Козацькому Гетьманаті перейшло до рук Росії й почало використовуватися в інтересах імперії. Changes in the Early Modern military technologies have fundamentally affected the transformation in urban space: fortifications, planning, life style of the inhabitants. At the same time, the development of new defense fortresses and the modernization of the old ones, the providing it by garrisons and artillery have become important elements of state policy. All these innovations were part of the «military revolution» in Europe. Its features in this had important place in Eastern European states among them and the Cossack Hetmanate. The theater of military operations on which the main enemy for a long time were the Tatars had led to the fact that most fortifications were wood-earthen. However, the development of firearms gradually forced to abandon brick and wooden fortifications of the frontal type. They were supplemented with elements of Western European fortification (bastions and ravelins), which increased the firepower of the fortress and its defensive capacity. At the same time, the Hetmanate did not have sufficient resources for largescale reconstructions of fortresses and the maintenance of permanent garrisons in them. The combination of these factors led to the fact that in the XVIII century fortification building in the Cossack Hetmanate passed into the hands of Russia and began to used in the interests of the Empire.