Conceptualization and evaluation of the «Smart City» paradigm in the context of sustainable development - Buriak, I.; Savin, S.; Hulak, D.; Moisieienko, L. (Економічний вісник Донбасу, 2025)
У статті досліджено становлення концепції «Smart City» від її зародження в урбаністичних та технократичних теоріях XX ст. до сучасного трактування в контексті сталого розвитку. Проаналізовано ключові етапи еволюції поняття – від ідеї «раціонального міста» до моделі «цифрової рівноваги». Визначено три основні хвилі розвитку концепції «Smart City»: технократична (1990-2000), соціально-інклюзивна (2010-2020), інтеграційна або «Smart City 4.0» (з 2020). Обґрунтовано актуальність та необхідність розширеного дослідження концепцій з метою ефективного впровадження в умовах урбанізації. Розглянуто актуальні проблеми урбанізації з урахуванням основних сфер діяльності населення, якості життя та сталого розвитку, що включає такі галузях, як освіта, охорона здоров'я, транспорт, державне управління. Виявлено, що сучасна парадигма «Smart City» базується на поєднанні цифрової та просторової справедливості. Запропоновано історико-теоретичну типологію підходів до «Smart City», що може бути основою для подальших досліджень сталих урбаністичних моделей. Охарактеризовано різні підходи до планування та впровадження «Smart City» з огляду не лише на сучасні технологій а й з урахуванням належного управління, економічного розвитку, освітніх можливостей та соціальної рівності. Продемонстровано основні переваги застосування «Smart City» при рішенні проблем, що виникають внаслідок урбанізації. Обґрунтовано ключові принципи та напрямки розвитку «Smart City» з урахуванням урбанізації та конвергенції в контексті сталого розвитку. У статті досліджено становлення концепції «Smart City» від її зародження в урбаністичних та технократичних теоріях XX ст. до сучасного трактування в контексті сталого розвитку. Проаналізовано ключові етапи еволюції поняття – від ідеї «раціонального міста» до моделі «цифрової рівноваги». Визначено три основні хвилі розвитку концепції «Smart City»: технократична (1990-2000), соціально-інклюзивна (2010-2020), інтеграційна або «Smart City 4.0» (з 2020). Обґрунтовано актуальність та необхідність розширеного дослідження концепцій з метою ефективного впровадження в умовах урбанізації. Розглянуто актуальні проблеми урбанізації з урахуванням основних сфер діяльності населення, якості життя та сталого розвитку, що включає такі галузях, як освіта, охорона здоров'я, транспорт, державне управління. Виявлено, що сучасна парадигма «Smart City» базується на поєднанні цифрової та просторової справедливості. Запропоновано історико-теоретичну типологію підходів до «Smart City», що може бути основою для подальших досліджень сталих урбаністичних моделей. Охарактеризовано різні підходи до планування та впровадження «Smart City» з огляду не лише на сучасні технологій а й з урахуванням належного управління, економічного розвитку, освітніх можливостей та соціальної рівності. Продемонстровано основні переваги застосування «Smart City» при рішенні проблем, що виникають внаслідок урбанізації. Обґрунтовано ключові принципи та напрямки розвитку «Smart City» з урахуванням урбанізації та конвергенції в контексті сталого розвитку.