О влиянии ширины и ориентации щели спектрографа на наблюдаемый спектр Венеры - Яновицкий, Э.Г.; Длугач, Ж.М. (Кинематика и физика небесных тел, 1995)
Рассматривается плоская атмосфера большой оптической толщины при почти консервативном рассеянии как в непрерывном спектре, так и в линии поглощения, В этом случае эквивалентная ширина линии W может быть представлена в виде произведения, двух функций W = Ψ ∙ Q, где функция Ψ зависит от ширины, и ориентации щели спектрографа относительно диска планеты и оптических свойств атмосферы в непрерывном спектре, а величина Q — лишь от оптических свойств атмосферы в пределах линии поглощения. На примере модели атмосферы. Венеры в длине волны 800 нм изучено поведение функции Ψ для двух ориентаций щели: параллельно и перпендикулярно экватору интенсивности планеты. Розглядається плоска атмосфера великої оптичної товщини при майже консервативному розсіянні як у неперервному спектрі, так і у лінії поглинання. У цьому випадку еквівалентна ширина лінії W може бути представлена у вигляді добутку двох функцій W = Ψ ∙ Q, де функція Ψ залежить від ширини та орієнтації щілини спектрографа відносно диска планети та оптичних властивостей атмосфери у неперервному спектрі, а величина Q — лише від оптичних властивостей атмосфери у межах лінії поглинання. На прикладі моделі атмосфери Венери у довжині хвилі 800 нм вивчена поведінка функції Ψ при двох орієнтаціях щілини: паралельно та перпендикулярно до екватора інтенсивності планети. We consider a plane atmosphere of a large optical thickness with nearly conservative scattering in both continuum and absorption line. In this case, the equivalent width of the line W can be represented as W = Ψ ∙ Q, where the function Ψ depends on both the width and orientation of the spectrograph slit relative to the planetary disk and the optical properties of the atmosphere in the continuum, and the value of Q depends only on the optical properties of the atmosphere in the absorption line. For the case of the Venusian atmosphere model for A = 800 nm we learn the behavior of the function Ψ. The orientation of the slit was parallel and perpendicular to the intensity equator.