На літературознавчому роздоріжжі (Видавничий дім "Академперіодика" НАН України, 2007)
У постмодерну добу відбулося нівелювання всіх гуманітарних цінностей, які
плекало людство тисячоліттями, а культура стала подібною до човна, розхи-
туваного власними ж керманичами. Натомість обережні надії на новий етап у
цивілізаційному русі пов’язують нині з розвитком індустрії високих технологій,
генної інженерії та створенням штучного інтелекту. Це не могло не позначити-
ся на такій вразливій до будь-яких світоглядних катаклізмів науці, як літерату-
рознавство. Які шляхи подолання глибокої кризи, що вразила його? Чи витримає
тонка матерія цієї наукової дисципліни випробування викликами ХХІ століття?
Чому, говорячи про вітчизняне літературознавство, на думку спадає класична
фраза з казки про Буратіно: «Пацієнт швидше мертвий, аніж живий», тоді як
ситуацію у світовій літературознавчій науці є підстави прокоментувати більш
оптимістично: «Пацієнт швидше живий...»?