Мария I Шотландская: биография и лирика (религиозный и гендерный аспекты) - Кашникова, И.В.; Новикова, М.А.; Стогний, М.О.; Трош, С.Э. (Культура народов Причерноморья, 2013)
В статье впервые в отечественном литературоведении вводится в научный обиход образец лирики Марии I Стюарт, Королевы Шотландской (1542–1587), – «Религиозный сонет». Он дан и в старофранцузском оригинале, а также в английском поэтическом переводе Р. Белла, и в русском филологическом переводе–комментарии М. Новиковой. Применены структурный, концептуальный, гендерологический и жанрологический методы его анализа. Они показали, что для текста характерны полиадресатность, множественность гендерных ролей лирической героини и поливекторность сообщения. Это объясняется внутренней полилоговостью (интратекстуальностью) самого текста. Стаття вперше у вітчизняному літературознавстві долучає до наукового обігу зразок лірики Марії I Стюарт, Королеви Шотландської (1542–1587), – «Релігійний сонет». Його презентовано у старофранцузькому оригіналі, також в англійському поетичному перекладі Р. Белла та у російському філологічному коментованому перекладі М. Новикової. Застосовано структурний, концептуальний, гендерологічний та жанрологічний методи його аналізу. Вони продемонстрували, що текстові притаманні множинність гендерних ролей ліричної героїні сонету, поліадресатність і полівекторність його повідомлення. Це пояснюється внутрішньою полілоговістю (інтратекстуальністю) самого тексту. In this article the scientific use of a sample of the lyrics by Mary I Stuart, Queen of Scots (1542– 1587) – "Religious sonnet" was firstly introduced in the domestic literary criticism. It is given in the original Old French and in the English poetic translation by R. Bell, and in the Russian translation with philological commentaries by M. Novikova. It is applied structural, conceptual, genre and genderological methods of analysis. It shows that for this text the features of poly–addressing, multiplicity of gender roles of the lyrical heroine and poly–vector of a message are typical. This is due to the internal polylogue (intertextuality) of the text itself.