Промислові екосистеми і цифровізація в контексті сталого розвитку - Soldak, Мyroslava O. (Institute of Industrial Economics of NAS of Ukraine, 2020)
Масштабне використання сучасних цифрових технологій обумовлює інтенсифікацію процесів формування і подальшого розвитку промислових екосистем як стійких географічно визначених мереж взаємопов'язаних різнопланових підприємств і установ, що ґрунтуються на певних виробничих технологіях. Одночасно спостерігається зміна місць розташування промислових екосистем, що проявляється у суперечливих процесах решорингу і ніашорингу, поглиблення їх спеціалізації, в результаті чого у світі у різних його регіонах трансформуються наявні і формуються нові промислові екосистеми з різним впливом на довкілля. Тому мета статті – виявити сучасні особливості їх еволюції в умовах цифровізації у контексті проблем сталого розвитку.Кожна промислова екосистема є унікальною, але також має певні схожі риси з іншими екосистемами, що дає об'єктивні підстави для виділення їх характерних типів. В роботі проведено групування національних економік (68 країн) за розмірами промислових екосистем (доданою вартістю), їх трудомісткістю, наукомісткістю та екологічністю (викидами CO2). За результатами кластерного аналізу встановлено, що безумовне лідерство за якісними характеристиками, перш за все за продуктивністю праці та витратами на R&D, належить промисловим екосистемам розвинених країн Європи, Азійсько-Тихоокеанського регіону та США. Що стосується України, то її промислову екосистему було віднесено до кластеру країн, що "наздоганяють", і характеризуються гіршими показниками, у тому числі у сфері сталого розвитку.Для оцінки екологічності промислових екосистем запропоновано використовувати показник питомої площі екологічного сліду, який характеризує його розмір, що приходиться на споживання 1 т вугілля. Розрахунки цього показнику показали, що збільшення споживання вугілля у світі в останні десятиліття супроводжувалось зменшенням питомої площі екологічного сліду у результаті прогресу у розвитку «чистих» технологій виробництва і споживання цього енергоносія. Разом з тим, ситуація є різною в окремих кластерах промислових екосистем. З урахуванням різниці в обсягах виробництва ВВП на одну особу питомий екологічний слід країн, що розвиваються, майже у 3 рази більше, ніж у розвинених країнах. Тобто забезпечення життєдіяльності людини в промислових екосистемах країн, що розвиваються (у тому числі Україні), у розрахунку на 1 дол. доходів пов'язане з суттєво більшим питомим екологічним слідом.У даний час національна промислова екосистема України відрізняється низьким техніко-технологічним рівнем виробництва і високим питомим споживанням вугілля з відповідними негативними наслідками для довкілля. Для забезпечення її переходу на траєкторію сталого розвитку необхідним є створення інститутів, які б стимулювали на державному рівні циклічну модель поведінки промислових підприємств, а також розвиток та поширення новітніх цифрових технологій у промисловому виробництві та енергетиці, які здатні зменшити екологічний слід.